Tidligere på Chesapeake Shores:
- Det var fint å jobbe med deg. - Drar du?
- Vet Mick det? - Det var hans idé.
Datet jeg en med sånn lidenskap og utstråling, -
-ville jeg skrevet om mitt kjærlighetsliv.
Martin og jeg hadde lidenskap. Simon og jeg har samtaler.
Kanskje du kan prate deg frem til et kyss.
Perfekt.
Vi finner ut av hva vi vil gjøre med bryllupet.
Skader ikke å planlegge.
Jeg skal avsløre Porter Fund.
Du er suspendert uten lønn-
-i påvente av en gransking.
Takk.
Er det bare meg, eller er dette rart?
- At vi nå er forlovet? - Vi skal tilbringe livet sammen...
...men har ikke fått tilbringe én dag alene sammen.
Du ringte vel for å få være alene med meg?
- Det var det jeg trodde. - Ja, lokalet er viktig.
Men start med temaet. Det dikterer lokalet.
Eksentrisk. Romantisk. Nei, vintage.
Øde øy.
- På stranda? - Som Gilligan og skipperen.
Er det bare meg, eller vil de kanskje ikke ha hjelp?
- De vil ikke ha hjelp. - Greit, vi ligger unna.
Men bryllupet er viktig for familien.
Det gir oss alle sjansen til å se fremover og starte på nytt.
Og bryllup er kjempeartige.
Dere tenker for mye på dette. Det er et år til.
Connor, i bryllup skal man være lykkelig, -
- glad, positiv og full av håp for fremtida.
Vil du ha glad?
Jeg utfører med glede undersøkelser for onkel. Igjen.
Og jeg er glad for at noen vil kjøpe det perfekte hotellet vi fant.
Og jeg er overlykkelig...
...for alt.
Is pleide å gjøre alt bedre.
Ja, den har mistet magien.
Tilbake til bryllupsplanene?
Må være fint å styre klubben din igjen.
Ja. Det er en av få ting som ennå føles som hjemme.
Jeg skjønner.
Det føles mer som et sted man vil høre musikk på.
Derfor bygde jeg Bridge.
Jeg drømte alltid om å ha et eget lokale.
Et sted der lovende artister kunne utvikle lyden sin.
- Var det sånn du fant din? - Jeg? Nei.
Jeg elsket alltid musikk på grunn av mamma.
Men jeg fant ikke lyden min før jeg var på turné.
Og nå er du tilbake.
Det var alltid planen.
Gi noe tilbake til bransjen som har gitt meg så mye.
Det er på tide å starte mitt neste kapittel.
Men nok om meg. Jeg vet ingenting om deg.
Bare at du tar for lange pauser og ikke er på flukt fra politiet.
- Sikker? - Cirka femti-femti.
Tro meg, du vil ikke høre om meg. Livet mitt er ganske kjedelig.
Jaså?
Aldri vært typen Til å følge en alminnelig drøm
Hvordan lærte du sangen min?
- Du hørte den én gang. - Jeg glemmer ikke ting jeg liker.
Så hva handler den om?
Jeg skrev den om kjæresten min. Eller ekskjæresten.
Han skulle bli en stor rockestjerne.
Og jeg skulle bli med ham overalt i landet.
- Stå på pinne for ham. - Og hva skjedde?
Jeg bestemte meg for at jeg fortjente bedre og dumpet ham i Atlanta.
Han behandlet meg aldri godt. Alt dreide seg om ham.
- Du fikk i det minste en låt ut av det. - En halv låt.
- Jeg prøver ennå å finne ut av det. - Du kom til rett sted.
PONZI-GRANSKING AV PORTER FORTSETTER
- Avslappet tirsdag? - Nei, jeg skal ikke på jobb i dag.
Jeg kjører Carrie og Caitlyn på skolen og jobber som frivillig.
Så du hva som skjer med Porter Fund? Bra at firmaet ditt takket nei.
Ja, de er Hunter Drew & Associates' problem nå.
Når jeg tok en sjelden fridag fra jobben, -
- unnet jeg meg alltid en sjokolade-éclair på Ross' bakeri.
- Jeg elsket dem. - Man kan bare spise så mange muffinser.
Jeg skal ikke si til besta at du sa det.
- Hvor er hun? - Hun måtte dra tidlig.
Hadde ærender. Sa at det var hemmelig.
- Skal hun plage ordfører Frank? - Jeg antar det.
Går det bra med deg?
Du har virket stressa siden besta kom fra Irland.
Har jeg?
Kanskje fordi hun ikke sa at hun var syk. Jeg kunne flydd dit og hjulpet henne.
- Det var nok derfor hun ikke sa noe. - Sannsynligvis.
En enkel dag med frivillighetsarbeid uten arbeid?
- Eller arbeidsprat. - Jeg tror at ikke vi to klarer det.
Er det nå du nevner hvor like vi er?
Nei, det er nå jeg sier at jeg er veldig, veldig stolt av deg.
Takk, pappa.
- Dere ser spente ut. - Mamma jobber som frivillig i lunsjen.
- Og så hjelper hun klassen min. - I matte.
Jeg må repetere gangetabellene.
- Morn! - Fikk du ikke beskjeden min?
- Jeg kjører dem til skolen i dag. - Jeg skal prate med din far.
Vet du hva? Jeg tror jeg følger rådet ditt-
- og kjøper en éclair når jeg har skysset jentene.
Ser du? Vi er ganske like.
- Nå kanaliserer du meg. - Å, pappa.
Jeg har med glede kanalisert deg hele livet. Ha det.
- Ha det. Ha en fin dag. - Ha det.
Hvordan er timeplanen din i dag?
Etter dette skal jeg møte noen advokater, -
- så tar jeg lunsj, og så møter jeg flere advokater.
Og så, for å live opp i ting, skal jeg møte noen advokater.
Om du kan rive deg løs fra all spenningen, -
-skal jeg se på lokaler til bryllupet.
Jeg vil gjerne høre din mening. Ingen advokater. Jeg lover.
Darius, du kommer til å elske det.
Det er et mindre lokale, men lyden er førsteklasses.
Tre uker?
Nei, det er flott.
Ja, jeg kommer og besøker familien snart.
Greit.
Du virker ikke glad for å ha fått drømmen tilbake.
Jeg fikk drømmen, men ikke den tilhørende musikken.
Jeg finner ingen dyktige på kort varsel.
Jeg ville valgt Dierks eller Hunter.
Akkurat.
Hva med deg?
- Det mener du ikke. - Jeg mener det.
Du finner ikke et tryggere sted til å prøve deg frem.
Og jeg er i knipe.
Jeg kan ikke. Jeg kan bare ikke.
Ta dagen til å tenke på det.
Greit?
Så du antar at du er forloveren min?
Du har ingen andre.
Vi forlovet oss nettopp, så kanskje du kan roe deg ned litt.
Jeg var rolig helt til jeg hang med søstrene.
Da ble jeg overlykkelig og glad, og nå blir jeg ikke kvitt det.
Vi har nettopp begynt å prate om et liv sammen.
- Vi har mye å tenke på. - Familien trenger å feire.
Familien feirer alt.
Chesapeake Shores feirer alt.
Jeg lar ikke bryllupet mitt kompensere for noe av det.
Det har det alt.
Jeg brukte det som unnskyldning til å prate om fremtida med Danielle.
- Så egennyttig. - Ja, det var det.
Men man kan prate mye om sitt eget liv-
- om man later som man diskuterer en annens.
Hva har du lært?
At Danielle har sterke meninger-
-om å ikke trenge familie.
- Det er ganske brutalt. - Ja, jeg vet.
Hei, besta.
Hvorfor er du på bakeriet?
- Tatt på fersken. - Jeg liker skoa dine.
Ja, jeg trener til en maraton.
Forsiktig, du har hatt lungebetennelse.
Takk.
Hva foregår? Har du kjøpt muffinsene i alle disse årene?
Ikke vær dum.
Jeg måtte løpe ærender tidlig i morges, -
-og jeg driver politikk på rådhuset.
Du mener at du trakasserer ordfører Frank.
Husk, det er viktig å holde kontakten med de folkevalgte representantene.
Ha en flott dag.
- Ikke for mye søtt. - Greit.
- Ok. - Ha det, besta.
Unnskyld.
Unnskyld, sir?
- Er det den siste éclairen? - Du kan få den om du vil.
Du tuller vel?
Jeg kan gi deg den uspiste enden.
- Jeg står over. - Ok, skyld deg selv.
Kan du åpne døra for meg?
Mener du det?
Takk.
Skal du gjøre det slutt med ham?
Nei. Hvorfor skulle jeg det?
Fordi du ikke er lykkelig?
Hva så? Mange er ulykkelige i forholdene sine.
Man gjør det ikke slutt av den grunn.
Jeg tror det er akkurat derfor mange gjør det slutt.
Men han er smart, kjekk...
...snill og morsom.
- Og har en fantastisk aksent. - Sant.
Og han bryr seg om meg. Så kanskje...
Man må ikke være lidenskapelig for å ha et lidenskapelig bånd.
Selv jeg ser ikke logikken i det.
Men han er...
...smart, kjekk, snill og morsom. Og har en fantastisk...
Aksent?
Ja, du sa alt det.
Så kanskje Simon ikke er problemet.
Om Simon fortsatt er Simon, er det kanskje jeg som er problemet.
- Hva? - Ja, kanskje jeg endret meg.
Og kanskje jeg derfor er problemet i forholdet.
Hold på den tanken.
Godtok de budet vårt?
Det viser seg at vi aldri hadde en sjanse.
Den andre kjøperen er Andy Medina.
- Kjenner du ham? - Jeg gransket litt.
Et par fra D.C. som sprer aktivaene sine-
-over hele Atlanterhavskysten.
Veldig rike. Vi byr bare over dem-
-om vi ringer foreldrene mine.
- Jeg grøsset litt nå. - Jeg også.
Ok. Da må vi bare overbevise selgeren om å ta mindre betalt.
Lett. Folk elsker å få mindre betalt.
- Hvordan klarer du det? - Jeg vet ikke. Men jeg er spent.
- Hei, Abby. - Hei.
- Jeg trenger din mening. - Om...?
Ja. Jeg lurer på hvor lenge jeg skal vente-
- med å be onkel Thomas om å få ta saker igjen?
Connor, jeg ville gitt deg sparken.
Du bør jobbe for pappa. Han sa det samme.
- Abby O'Brien Winters? - Ja?
Du har blitt stevnet.
Hva foregår? Er det Porter Fund?
Jeg må gå.
Så om Caroline er sammen med eksen igjen i Carolina, -
-hva skjer da med Caroline og Carl?
Jeg aner ikke.
Men jeg holder bokstavrimet for meg selv neste gang.
I manuskriptet kysset Carl en sørstat lidenskapelig ved et uhell.
Du vet, Caroline, Carolina?
Vet du, lidenskap er veldig viktig-
-i ethvert forhold.
Sant, sant.
Lidenskap selger bøker, men den falmer etter hvert.
Jeg ville valgt respekt, delte verdier, en sans for humor...
...kanskje fersk frukt.
Men én bit kan lande deg i så mye trøbbel.
Bare om du lar deg friste.
- Unnskyld, det er et nødstilfelle. - Nei, det er det ikke.
Jo, det er det.
- Fristet? - Livredd.
Vi må velge blant tre fotografer, -
- to kameramenn og en gal blomsterhandler besta fant.
Har du kalde føtter?
I så fall har jeg to brødre som gjerne...
- ...spiller fotball med deg. - Jeg vil helst beholde hodet mitt.
Men da jeg tenkte på å gifte meg, -
- tenkte jeg ikke så mye på selve bryllupet.
Ikke jeg heller. Jeg har aldri likt blonder og sløyfer.
Da vil du hate den brannsikre, rosa kjeledressen jeg kjøpte til deg.
Jeg trodde aldri jeg ville gifte meg igjen.
Har du kalde føtter?
Jeg mener bare at alt har vært som i ei tåke siden vi forlovet oss.
Men en flott en.
For meg også.
Om du ville ha den siste éclairen, er den borte.
Jeg er her for døtrene mine. Hva gjør du her?
Mine 30 barn.
Gutter, jenter, alle med forskjellige mødre.
Jay Ross, tredjeklasselærer og lekeplassvakt.
- Nei, du var bak disken. - Og Ruth Ross' nevø.
Det er ikke tyveri om det er din tantes bakeri.
Jeg flyttet nettopp fra Greenville i Sør-Carolina.
Vel... Unnskyld.
- Første gang du er frivillig? - Ja, hvordan visste du?
De lar ferskingene rengjøre så de ikke er i veien for alle andre.
Men er du flink, lar de deg kanskje hjelpe til i klasserommet.
Jeg tror ikke jeg blir her lenge nok til å forfremmes, så...
Så den videregående skolen vil ha deg?
Nei, jeg er faktisk...
Jeg var visepresident i et konsulentfirma i Baltimore, -
-så jeg tar bare litt permisjon.
Til å være en høytstående leder, er du veldig flink.
Men plasten skal i den gule, og matrester skal i den grønne.
Sånn, ja.
Jeg kan hjelpe deg om du trenger...
Nei, jeg klarer meg. Ja.
Om du begår en feil, angir jeg deg ikke.
Nei, det er ikke det. Jeg har bare mye å tenke på nå.
- Juice? - Bærsaft.
Jeg har alltid en ekstra på meg for sånne tilfeller.
Beklager, jeg...
Abby.
Jeg er...
- ...Carrie og Caitlyns mor. - Winters-jentene. Du har flotte barn.
Nå ble jeg nesten lei meg for at jeg tok den siste éclairen.
- Nesten? - Ja.
Den var veldig, veldig god.
Jeg trodde vi fikk levende musikk i kveld.
Jeg jobber med saken. Alt i orden?
Det ser ut til at Hal Keown liker å ta familien med...
- ...på fredagsmiddag på Chez Maison. - Glad i barna sine.
Ja, de er med på alle bildene.
Planen er å gripe ham, holde ham fast og tvinge ham til å selge til oss.
Det høres ut som kidnapping.
Og utpressing.
- I noens øyne, ja. - I alles øyne.
Da tvinger vi ham til å selge til oss.
Eller så drar vi bare til restauranten og spør.
Bedre. Jeg liker tankegangen din.
- Når dere er klare. - Takk.
- Si fra om dere trenger noe mer. - Takk.
Se sånn på det: Glasset er halvfullt.
Beklager, men med min familie er glasset halvtomt.
Danielle.
- Du må tilgi dem en gang. - Eller ikke.
- Blir dere med på hemmelig oppdrag? - Ikke hemmelig. Bare middag.
- Lager du middag, er vi med. - Bedre, jeg betaler.
- Vi er med. - Ja.
Ok.
- Vi tar dere igjen, ok? - Ok.
Hei. Scenen er din om du vil ha den.
- Jeg er ikke klar. - Du føler deg aldri klar.
Du må bare stupe i det.
- Og drukne? - Kom igjen. Jeg lar deg ikke drukne.
Hva gjør du?
Regel nummer en: Aldri gå uannonsert på scenen.
Hei, jeg har en godbit til dere i kveld.
En ny og lovende countryartist.
Dette er hennes første gang, så hun er nervøs, -
- men jeg syns hun har talent, og det vil dere også synes.
Så gi en applaus for Emma Rogers!
Denne heter "En gang".
Aldri vært typen
Til å følge en alminnelig drøm
Jeg liker lyden Av å synge min egen sang
Ta den fra introen?
Aldri vært typen
Til å følge en alminnelig drøm
Jeg liker lyden Av å synge min egen sang
Fulgte alle ødelagte veier
Men det føltes aldri riktig
Jeg fant ikke et sted Der jeg hørte hjemme
Av og til
Når natta er mørk Og verden vil ta hjertet mitt
Og det føles som om sola Aldri vil skinne
Greit, vi sees på kontoret.
Og si til Dilpher at jeg ikke inngår noen avtaler.
- Ok, takk. - Det hjalp visst ikke å lukke øynene...
...og late som alt ordner seg.
Det er vanskelig å lukke øynene når folk svinger nevene mot deg.
De stanser det største byggeprosjektet mitt i Chicago.
Å nei, Mick.
Det passer nok dårlig å se på bryllupslokaler.
Nei, det hjelper meg å tenke på noe annet.
Samme her.
Jeg prøver ennå å finne ut hva jeg vil gjøre.
- Noen idéer? - Egentlig ikke.
Men jeg savner å kuratere.
Særlig å hjelpe unge kunstnere å komme i gang.
- Syns du at det er morsomt? - Nei, men du hjelper alltid andre...
...og tar deg ikke tid til deg selv. Det er en god ting. Beundringsverdig.
Å, se. Det var nok nettopp et bryllup her.
Det har ikke endret seg siden vi giftet oss her?
Det er litt tørrere.
Jeg husker at jeg prøvde å gå ned midtgangen-
- med hæler som stakk seg ned i jorda, og jeg ba:
"Ikke dett, bare ikke dett."
Thomas hvisket hele tida: "Hun detter, hun detter."
Men det gjorde jeg ikke.
Nei, det gjorde du ikke.
- Kevin? Hva gjør du her ennå? - Ikke spør engang.
Mamma vil at vi gifter oss på klippen, -
- men Sarah og jeg har ikke valgt en dato ennå.
Klippen.
Trace og jeg pratet om å gifte oss her da vi var unge.
Jeg drar fortsatt hit når jeg må gruble over ting.
Hvordan går det med deg?
Alt er litt sprøtt for tida.
- Jeg er imponert. - Over at livet mitt imploderer?
Over at du stod for det du tror på. Du er en helt.
- Det er jeg ikke. - Jo.
En helt er bare-
- en som tar en avgjørelse som ingen andre har mot til å ta.
Klippen, altså?
Mamma sier at det er der drømmer bli oppfylte.
Jeg husker det fra brosjyren.
- Er det din tur nå? - Til å få deg til å turnere igjen?
Nei. Du vet like godt som jeg at ingen kan overtale deg.
Men du slutter ikke å prøve?
Da ville jeg vært en dårlig manager.
Du har alltid vært flink til å finne talent.
Skal du introdusere meg?
Mark, hun har talent, men hun er ikke klar.
Bør ikke hun få ta den avgjørelsen?
Emma.
Emma Rogers, dette er Mark Hall. Manageren min...
Jeg vet hvem han er. En glede, Mr. Hall.
Venner kaller meg Mark. Jeg så deg på scenen.
Vet ikke hva jeg syns om gitaristen, men du er ekte vare.
- Om det var alt, går jeg... - Ikke helt.
Ikke ennå. Jeg tror at jeg tar en drink.
Føl deg som hjemme. Jeg spanderer første runde.
Bare den første?
- Må betale strømregninga. - Jeg henter drinken.
Tusen takk.
Jeg tror klippen er perfekt for Kevin and Sarah.
Ja, det blir flott. Det er et vakkert sted.
Og hva gjelder musikk, foretrekker jeg et band og ikke en DJ.
Det er dyrere, men musikken er avgjørende for kvelden.
Greit. Perfekt til den første dansen.
Og en harpist til seremonien og det første kysset.
Mick...
Ved lysthuset... Det er en million grunner til at det var en dårlig idé.
- Veldig få til at det var en god en. - Ja.
Vi vet hva det fører til.
- Det vil garantert føre oss dit igjen. - Akkurat, så...
- Jeg syns ikke vi skal... Ok. - Ja.
Der er han. Kom igjen.
Hei. Vi kan ikke bare sette oss.
Peck? Seks personer? Denne veien.
- Har vi en plan? - Hvem trenger planer?
Alle?
- Vil du prate med ham? - Jeg kan. Jeg er advokat.
- Det er jeg også. - Sant.
Det er så fint å tilbringe femårsdagen vår her, David Peck.
Har de vært her før?
Det var tross alt her vi forlovet oss, David.
Og jeg vet hvor mye du verdsetter familie.
Selvsagt.
Her sa jeg også at jeg var gravid.
- Med tvillingene. - Lille Shannon.
Ja, og Kayje.
Kayje?
Og jeg gråt da... han...?
Han slo sin første home run.
Og jeg gråt under Shannons første konsert.
Og da Kayje fullførte videregående.
Da kommer jeg til å gråte masse.
Synd at Hal Keown ikke vil selge oss det hotellet.
Det er synd.
Synd.
Takk for innsatsen, Jess.
Men Andy Medina og kona hans prøvde det samme forrige uke.
Det gikk ikke som planlagt.
Så...
Jess O'Brien, får jeg denne dansen?
Ja, det får du, David Peck.
Det ordner seg. Vi klarer oss.
- Ok. - Vi vil alltid...
- ...klare oss. - Ok.
Kayje?
Det var Connor.
Neste gang døper vi dem sammen.
Ok.
Vil du danse?
Uten musikk? Jeg vet ikke. Er ikke det en rom-komklisjé?
Jeg tror jeg brukte det i Eternal Caroline.
Kanskje jeg kan bruke det i den neste, Step in Time, Caroline.
Hva med Carry On, Caroline?
- Unnskyld meg. - Bree?
Beklager, ha meg unnskyldt. Bree.
Bree? Bree.
Har du det bra?
Nei. Jeg...
Vi er ikke på bølgelengde, og jeg vet ikke hvorfor.
Ja, jeg vet. Jeg føler det også.
Jeg tror at vi prøver for hardt.
- Vi fortsetter ikke der vi slapp. - Som vi pleide.
- Ja. - Ja.
Kanskje vi må løsrive oss litt fra tankene våre.
Handle og ikke tenke?
Hva foregår mellom deg og Mick?
Ingenting. Vi valgte å være venner.
Nell, på dette stadiet i livet er det bedre for alle, oss også.
Det er smart, trygt og fornuftig.
Og kanskje det er dumt.
Megan, jeg har levd et velsignet liv.
Lykkelig på alle mulige vis.
Men jeg har begått en god del feiltrinn.
Og jeg kan fortelle deg at jeg ellers-
-ikke ville vært her med deg. Å nei.
Jeg ville ikke hatt sønnene mine og mine nydelige barnebarn.
Vi såret mange, Nell. Jeg vet at vi såret hverandre.
- Hvordan vet du at det gjentar seg? - Fordi det kan det.
Skjer det, så helbreder du deg selv.
Det er lettere å leve med feiltrinn enn anger.
Kanskje dere kan finne et annet hotell.
Du vet ikke hvor tøft det er å finne et perfekt hotell.
Var ikke det forrige perfekt?
Du vet ikke hvor tøft det er å finne to perfekte hoteller.
Eller én perfekt fyr.
Jeg tror hodet mitt er ferdig med å prate.
Så du er klar for å lytte til hjertet?
Simon er ikke den rette.
Jeg skulle bare virkelig ønske det.
Hvordan er ting med Danielle?
Jeg vet ikke.
Det føles noen ganger som om vi ikke passer så godt sammen lenger.
Hva skjedde?
I det siste virker det som om vi ikke er på bølgelengde.
Men jeg gir ikke opp.
Vi har gjennomgått for mye.
Og jeg gir ikke opp mitt nye hotell.
Her kommer hun.
Du har ingen plan, hva?
Å jo. Jeg har en plan. En skikkelig forferdelig plan.
Og den involverer veldig høye hæler.
Connor, jeg vet hvordan vi muntrer deg opp.
Vi shopper.
Hei. Står til?
- Mick. - Hei.
- Hvordan er det å være hjemme? - Som om jeg aldri dro.
Stedet har alltid dreid seg om musikk. Men Chris holdt et godt regnskap.
- Han dugde til noe. - Ja.
Jeg ville takke deg for at du stolte på meg, Mick.
- Jeg svikter deg ikke igjen. - Det er godt å høre.
Da har jeg én partner som er hederlig.
- Jeg hørte om det. Går det bra? - Jeg klarer meg.
- Og Abby? - Hun kommer seg gjennom det.
Ja. Det gjør hun.
Greit. Vi sees, Mick.
Det må gjøres.
Det vil utvilsomt tredoble investeringen vår.
God ettermiddag, Mr. og Mrs. Medina.
- Ja? - Jeg er Shannon Kayje.
Jeg representerer Peckene. Boston-Peckene fra Boston.
Hvorfor vil Boston-Peckene prate med oss?
Mr. Medina, Mr. og Mrs. Peck har sett at dere utvider-
- eiendomsporteføljen deres langs kysten, -
-og jeg ble sendt for å si fra-
- om at de er interesserte i hotellet i Chesapeake Shores.
- Jeg visste ikke at de var involverte. - Det er de.
Og jeg må minne dere på konsekvensene-
-av en stygg budkrig.
Er det sant? Stockholm i 96?
Jeg kan verken bekrefte eller benekte det.
Hvordan vet jeg at du er den du hevder?
Det virker litt beleilig.
Jeg kan forklare. David Peck. Unnskyld forsinkelsen.
- Dere har møtt min... - Shannon Kayje, assistenten hans.
Jeg har sagt at foreldrene dine vil unngå en budkrig.
Ja. Det blir så stygt.
Peckene skulle gjerne kommet, men de pakker ut-
-etter en fest i Gstaad.
Den med G-en.
Gstaad, så...
Din mor vil at vi møter en sort-hvitt-fotograf i New York.
New York?
Og hun vil at vi avtaler timer-
-i brudesalonger i D.C.
Jeg vet ikke om jeg orker et helt år med dette.
- Om det er det alle vil. - Ja. Men hva vil du?
Jeg vil bare ha deg.
Jeg vet at familien min pleier å overkomplisere alt.
Og det gjør vi ikke i min familie.
Kanskje vi finner et kompromiss.
Jeg er med på hva du enn vil.
- Mener du det? - Ja.
Jeg også.
Forsiktig.
Du vet når vi prater om fremtida og familiene våre?
Jeg uroer meg litt for det du sier.
Hva mener du?
Jeg vet at du ikke står din familie nær, -
- men jeg har kommet nærmere og nærmere min.
Det har ikke alltid vært bra, men det blir bedre.
Jeg vet. Men det er din familie, ikke min.
Jeg vet. Men selv når ting var skikkelig ille, -
-håpet jeg alltid at de ville bedre seg.
Men du lar ikke situasjonen din plage deg.
Connor, alle familier er forskjellige.
Og min er ikke som din.
Men det er det jeg liker ved deg.
Faktisk...
...elsker jeg deg.
- Du har rett. - Stor nok til all oppvasken.
Og den hadde seks... åtte kokeplater.
SOLGT
- Å, Gud. Ja. - Så jeg kan lage...
Mamma ringte.
Hvordan har Deidra det?
Hun har det bra.
Men hun sa at et rart par, Medinaene, hadde ringt-
- og bablet om at de ikke ville gjenta Stockholm i 96.
Det var stygt.
Ja, og hun sa at Medinaene ba inderlig om unnskyldning.
Og de ville hilse så mye til Shannon Kayje.
De spurte om jeg visste noe om det.
Og hva sa du?
Jeg sa at Shannon Kayje-
- var det beste som har hendt denne familien på lenge.
Og du er det beste som har hendt meg på lenge.
Det er perfekt.
Finner du ikke ordene?
Nei. Ikke...
Ikke denne gangen.
Jeg tror at jeg kan.
En idé jeg fikk til slutten av den siste Caroline-boka.
Step in Time, Caroline?
Ja.
Jeg håpet at jeg kunne lufte den for deg.
Faktisk...
...må jeg prate med deg, og...
"Han så utover vannkanten, -
- så hennes blonde hår gjenspeile solnedgangens siste stråler."
Det er veldig fint, men...
"Men han visste at det var på tide å dra.
At kjærligheten deres ikke var ment å tåle tidens tann."
Du kjenner meg. Jeg elsker klisjéer.
Alle søppelforfatteres levebrød.
"For selv om han elsket henne høyt, -
- var deres tid sammen kun en sonett, en menuett, et dyrebart øyeblikk."
Simon.
Bree, jeg leser.
"Så han vendte seg bort...
...i viten om at hennes kjærlighet hadde endret ham for alltid...
...og i håp om at hans kjærlighet hadde gjort det samme for henne."
Ja.
Jeg vet ikke hvor jeg ville vært om du ikke...
"Han ser gjennom henne helt til hun blir usynlig."
Jeg visste at du var ulykkelig, Bree.
Men det ville vært for vondt å vite at jeg er ansvarlig.
- Jeg er så lei for det. - Nei.
Å, takk. Jeg lurte på om jeg fikk utbringe skålen.
Ja visst. Sett i gang.
Jeg har bare vært forelsket én gang i livet, -
-og det endte ikke godt.
Kanskje jeg skal utbringe den neste gang.
Jeg er ikke ferdig.
Men jeg er fortsatt glad i den personen.
Og jeg vil ikke vende mulighetene ryggen av frykt for fortida.
Jeg leide en lokal harpist og pratet med Sarah om invitasjonene.
O'Brienene gjør alt så komplisert.
For komplisert.
Du bør vite at du må ta alt Mark Hall sier med en klype salt.
Det skjønte jeg.
Hva tilbød han deg?
Det de fleste ville solgt sjela si for.
Det høres riktig ut.
Og?
Jeg er ikke klar. Og jeg fikk en kjent følelse.
Den samme jeg fikk før jeg dumpet kjæresten min.
Signerer du, mister du kontroll.
Som å bytte ut ett dårlig forhold med et annet.
Vet du, den følelsen får jeg ikke med deg.
Neste uke på Chesapeake Shores:
Er svaret fortsatt nei?
Svaret har vært nei helt siden jeg gikk av scenen i Praha.
- Jeg spurte Emma. - Jeg har fått nok virkelighet...
...med jobb og båten og...
- Trace? - Settene ble ødelagte.
Skuespillet er denne uken, og to av elevene mine sa at du...
Vent. Carrie og Caitlyn Winters?
Mick og jeg må si noe til barna, ikke sant?
Du vet hva svaret er.
Det er noe vi vil fortelle.
Undertekst oversatt av: Kristján J. K. Steinarsson